(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2020)
У статті охарактеризовано ключові ідеї концепції біосфери і ноосфери В. Вернадського щодо взаємостосунків людини і природи. Розглянуто людину як органічну складову біосфери, розкрито системний взаємозв’язок людини і навколишнього середовища. Визначено людську свідомість як головний чинник, що визначає якість і характер взаємостосунків у системі “Людина – Природа”. На основі теоретичних досліджень вчених доведено, що Земля – це жива, складна саморегулююча інформаційно-енергетична надсистема . Визначено, що людство своєю негативною енергетикою, деструктивною діяльністю стало однією із головних причин порушення балансу природних екосистем, активізації планетарних процесів, катаклізмів. Розглянуто шляхи виходу із екологічної кризи: коеволюційний співрозвиток людини, природи і суспільства; перехід від біосфери у свідомо організовану і керовану людиною ноосферу, ноосферну цивілізацію; виховання людини з ноосферним рівнем свідомості, яка усвідомлює свою космопланетарну відповідальність за життя на Землі і в Космосі, екологію планети, і прагне жити у гармонії з собою і світом.