(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2025)
Сучасні умови життя без кордонів змінюють орієнтири національних систем освіти країн світу, що мають упроваджувати інституційні форми роботи, сприяти їх інтеграції до міжнародного, а також європейського освітніх просторів. Відтак, у сучасній освітній політиці вагоме місце займає інтернаціоналізація, котра крізь призму соціокультурного підходу включає пропозиції міжнародних освітніх курсів і заходів, надання адміністративних послуг, що забезпечують для педагогів та здобувачів освіти глобальне середовище для саморозвитку та самовдосконалення. У статті розглянуто історію виникнення та зміст дефініції «інтернаціоналізація освіти», зв’язки між термінами «інтернаціоналізація» і «глобалізація» щодо освіти. Доведено, що об’єктивність і незворотність процесу глобалізації освіти призводить до інтернаціоналізації, розмиття національних кордонів і необхідності входження в світовий та європейський освітній простір. Уточнено сутність поняття «інтернаціоналізація загальної середньої освіти» як стратегічного процесу інтеграції глобального та інтеркультурного виміру в ЗЗСО з метою розширення зв’язків і співпраці здобувачів освіти та учителів шляхом зовнішньої і внутрішньої академічної мобільності, організації спільних заходів та інших програм партнерства на різних рівнях. З’ясовано, що основою інтернаціоналізації освіти педагогів стають партнерські відносини між різними закладами освіти, громадами, котрі налагоджуються на регіональному та національному рівнях. Визначено, що в умовах агресії російської федерації проти України європейський освітній простір відкритий для інтеграції вітчизняної освіти та імпорту освітніх послуг у системі загальної середньої освіти. Розглянуто шляхи і форми інтернаціоналізації шкільної освіти, перспективи інтернаціоналізації освіти у системі загальної середньої освіти у післявоєнний період.