(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2021)
У статті представлено результати емпіричного дослідження щодо готовності до проєктної діяльності майбутніх учителів музичного мистецтва у закладах позашкільної освіти в Китаї. Зазначено необхідність посилення інтеграції когнітивних, виконавчих, емоційних, а також культурно-комунікативних орієнтацій у навчанні майбутніх учителів музичного мистецтва. Дослідження проведено за участю групи майбутніх учителів музичного мистецтва (n = 320). Готовність до проєктної діяльності оцінювали за допомогою авторського опитувальника (RPBAQ) і додаткових валідних когнітивних шкал. Виявлено нерівномірність розвитку різних компонентів готовності до проєктної діяльності. Студенти володіли середнім рівнем когнітивної спроможності провадити проєкти, хоча у них недостатньо розвинена операційна, комунікативна, а також адаптаційна здатність, що обмежували їхній внесок в індивідуальні, а також групові проєкти. Ключові обмеження виникали в плануванні, регулювання уваги, а також гнучкості пізнання, що значно корелюється із нижчими рівнями у сфері виконавчих функцій. Дослідження концептуально сприяє впровадженню нового підходу з урахуванням особливостей румінації, емоційної інерції й гальмування ініціатив проєкту. Увагу акцентовано на необхідності впровадження у процес фахової підготовки вчителів музичного мистецтва культурологічного контексту і нейрокогнітивної педагогіки як контрольованої практики. Запропоновано новий концептуальний підхід, який дає можливість зрозуміти пасивні нейрокогнітивні процеси (румінацію й емоційну інерцію), які є гальмівними чинниками для проактивної проєктно-орієнтованої діяльності. Доведено необхідність зміни парадигми освіти вчителів музичного мистецтва – від трансмісивного підходу до підходу, що базується на нейрокогнітивній основі, емоційній налаштованості й культурному фокусі.