(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2025)
У статті проаналізовано особливості розвитку лідерської компетентності офіцерів Збройних Сил України в контексті трансформації системи професійної військової освіти та євроатлантичної інтеграції. Метою дослідження є комплексний аналіз нормативно-правового, організаційного й методичного забезпечення підготовки військових лідерів, а також виявлення ключових суперечностей і тенденцій формування національної моделі військового лідерства. Методологічною основою стали аналіз і синтез доктринальних документів, порівняльний аналіз наукових джерел, елементи системного, інституційного та компетентнісного підходів. Обґрунтовано роль доктрини та стратегії військового лідерства, розкрито місце професійної військової освіти й багаторівневої системи курсів L1–L5 у поетапному формуванні профілю офіцера-лідера. Окреслено стратегічну функцію Національного університету оборони України, Інституту професійної військової освіти «Вишкіл лідерів» і кафедри лідерства як інституційних центрів розвитку військового лідерства. Виявлено суперечності у трактуванні ролі L-курсів (як лідерських чи кар’єрних), фрагментарність організаційної вертикалі лідерської підготовки, недостатню інституціоналізацію наставництва та нерівномірність упровадження інноваційних освітніх практик. Показано, що зазначені процеси відображають перехід до компетентнісно-інноваційної моделі військової освіти та створюють підґрунтя для подальшого порівняльного аналізу з освітніми практиками країн НАТО з метою творчої адаптації їхніх ефективних інструментів до українського контексту.