(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2026)
У статті розглядається цифровий сторітелінг як інноваційний педагогічний інструмент формування іншомовної комунікативної компетентності майбутніх філологів. Автори акцентують увагу на актуальності проблеми розвитку навичок усного мовлення, яке традиційно вважається найбільш складним аспектом у процесі оволодіння іноземною мовою. Серед чинників, що ускладнюють цей процес, виділяються мовна тривожність, страх допущення помилок, обмежений лексичний запас та недостатній рівень автоматизації мовленнєвих навичок. У цьому контексті цифровий сторітелінг постає як ефективна стратегія, здатна забезпечити подолання зазначених бар’єрів та створити умови для інтерактивного, емоційно насиченого та продуктивного навчання. У роботі здійснено аналіз сучасних досліджень, що підтверджують значний потенціал сторітелінгу у розвитку мовленнєвих, когнітивних та соціальних компетентностей. Зокрема, підкреслюється його роль у формуванні «гнучких навичок», які визначають професійну успішність фахівців у XXI столітті. Цифровий сторітелінг розглядається як технологія, що поєднує текстові, аудіальні та візуальні елементи, забезпечуючи інтеграцію педагогічних підходів і сучасних цифрових ресурсів. Автори наголошують, що процес створення мультимедійних історій активізує критичне мислення, сприяє розвитку творчості, формує навички організації інформації та прийняття рішень, а також стимулює когнітивну гнучкість студентів. Особливу увагу приділено трансмедійним формам сторітелінгу, які передбачають використання кількох медійних платформ для створення єдиного цілісного наративу. Такий підхід дозволяє студентам не лише розширювати мовний репертуар, але й долати комунікативні бар’єри, працювати у групах, залучати аудиторію до спільної творчості та формувати навички міжособистісної взаємодії. Важливим аспектом є також використання спеціалізованих онлайн-інструментів (Canva, Voicethread, PowToon, Storybird, Pixton, Genially тощо), які забезпечують широкі можливості для створення якісного мультимедійного контенту, моделювання комунікативних ситуацій та розвитку навичок публічного виступу. У статті окреслено методичні умови ефективного впровадження цифрового сторітелінгу у навчальний процес. Серед них – забезпечення позитивної мотивації студентів, організація підготовчих вправ (розминка, мозковий штурм, рольові ігри), створення сценаріїв та сторібордів, редагування та публікація готових відеоісторій. Автори підкреслюють, що важливим чинником успішності є рівна участь кожного студента у створенні наративу, що сприяє розвитку вимови, інтонації, артикуляції та спонтанності мовлення. Разом із перевагами відзначаються й певні виклики, пов’язані з трудомісткістю процесу, необхідністю володіння технічними навичками та значними часовими витратами. У цьому контексті особлива роль належить викладачам, які мають бути належним чином підготовленими як у педагогічному, так і в технічному аспектах. Таким чином, цифровий сторітелінг визначається як універсальний інструмент, що поєднує мотиваційний, комунікативний, інтеграційний та прикладний потенціал, сприяючи формуванню іншомовної комунікативної компетентності майбутніх філологів. Його застосування забезпечує не лише розвиток мовленнєвих навичок, але й формування критичного мислення, творчості та соціальної активності студентів, що відповідає сучасним вимогам мовної освіти та професійної підготовки фахівців гуманітарної сфери.