(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2026)
Стрімкий розвиток штучного інтелекту трансформує систему охорони здоров’я, змінюючи підходи до діагностики, клінічного прийняття рішень і роботи з медичною інформацією. У цих умовах інтеграція технологій ШІ в медичну освіту набуває стратегічного значення. Підготовка майбутніх лікарів потребує формування не лише клінічних компетентностей, а й здатності ефективно взаємодіяти з інтелектуальними системами, критично інтерпретувати їх результати та застосовувати їх етично й відповідально. Це зумовлює актуалізацію ШІ-грамотності як комплексної освітньої компетентності. Метою роботи є системний аналіз концептуальних підходів до визначення ШІ-грамотності, узагальнення сучасних педагогічних стратегій її формування та обґрунтування перспектив інтеграції в програми медичної освіти. У статті проаналізовано міжнародні наукові дослідження та нормативні документи, що розглядають ШІ-грамотність як багатовимірну метакомпетентність, яка охоплює концептуальне розуміння принципів роботи алгоритмічних систем, критичне оцінювання їхніх результатів, етичну відповідальність і здатність до рефлексивного прийняття професійних рішень. Окрему увагу приділено впливу генеративного ШІ на освітній процес і формування професійної ідентичності лікаря, а також ризикам алгоритмічної залежності та послаблення автономного клінічного мислення. Обґрунтовано необхідність міждисциплінарної інтеграції ШІ-грамотності в медичну підготовку, впровадження інноваційних освітніх стратегій, розроблення інструментів оцінювання та забезпечення етичних стандартів використання технологій. Зроблено висновок, що ШІ-грамотність слід розглядати як стратегічну компетентність сучасного лікаря, спрямовану на забезпечення балансу між технологічними можливостями та професійною автономією в умовах цифрової трансформації медицини.