(untitled) (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2026)
У статті досліджується проблема розвитку міжкультурної комунікативної компетентності майбутніх учителів музичного мистецтва в умовах глобалізації освітнього простору. Зазначається, що підготовка сучасних фахівців вимагає переорієнтації з традиційної трансляції знань на формування відкритої, крос-культурно орієнтованої особистості, здатної продуктивно взаємодіяти в полікультурному середовищі та виконувати функції культурного медіатора й фасилітатора. Теоретично обґрунтовано сутність МКК як складної інтегративної якості особистості, що базується на синергії музикознавчої ерудиції, етнокультурної сенситивності та готовності до комунікації. У структурі досліджуваного феномену виокремлено мотиваційно-ціннісний, когнітивний та діяльнісно-комунікативний компоненти. Особливо наголошується на унікальній специфіці МКК педагога-музиканта, що полягає в опануванні феномену «музичного полілінгвізму» – когнітивної здатності до дешифрування, герменевтичного аналізу інтонаційних систем та розпізнавання музичних ідіом різних народів. Центральним аспектом дослідження є обґрунтування трьох ключових педагогічних умов ефективного формування МКК у закладах вищої освіти. Перша умова передбачає контекстуальне збагачення фахових дисциплін полікультурним компонентом, що реалізується через розширення репертуару та мистецького тезаурусу неєвропейськими музичними системами. Друга умова фокусується на системній імплементації інтерактивних технологій художнього моделювання, зокрема методів проєктного навчання, кейс-технологій та тренінгів для переходу від репродуктивного засвоєння до креативного застосування знань. Третя умова полягає в інституціоналізації автентичного «діалогу культур» у відкритому просторі університету завдяки активній участі здобувачів у міжнародних хорових асамблеях, фестивалях та програмах академічної мобільності. Доведено, що музичне мистецтво розглядається як специфічний семіотичний код, здатний транслювати загальнолюдські цінності, нівелюючи лінгвокультурні бар’єри. Розвиток МКК є стратегічним пріоритетом і невід’ємною складовою професіогенезу сучасного вчителя музичного мистецтва, адже саме це забезпечує його професійну конкурентоспроможність, соціальну мобільність та здатність до виховання гармонійної, глобально орієнтованої особистості сучасного школяра.