МІЖОСОБИСТІСНА КОМУНІКАЦІЯ З ОСОБАМИ З ПОРУШЕННЯМИ СЛУХУ ЯК ПСИХОЛОГІЧНА ОСНОВА РОЗВИТКУ МІЖОСОБИСТІСНИХ СТОСУНКІВ: Круглик О. П. (НАУКОВІ ЗАПИСКИ, 2025)
У статті здійснено психологічний аналіз міжособистісної комунікації осіб з порушеннями слуху як ключової умови розвитку міжособистісних стосунків у сучасному соціумі. Розглянуто специфіку комунікативної взаємодії людей з порушеннями слуху у структурі спілкування, з урахуванням обмежень слухового сприймання та можливостей компенсаторних механізмів. Обґрунтовано, що ефективність міжособистісної комунікації в цій групі значною мірою залежить не лише від володіння усним мовленням чи технічних засобів слухопротезування, а й від психологічних умов, у яких відбувається взаємодія. У роботі проаналізовано різні моделі розуміння міжособистісного спілкування та доведено важливість комплексного врахування комунікативного контексту, зокрема соціального, реляційного, фізичного, психологічного та семантичного. Показано, що ігнорування хоча б одного з цих контекстів ускладнює встановлення стійких міжособистісних стосунків та знижує рівень соціальної інтеграції осіб з порушеннями слуху. Запропоновано новий підхід до осмислення міжособистісної комунікації, який поєднує процес спілкування з такими психологічними складовими, як уважність, намір і ставлення до іншого. Наголошено на значенні поваги, прийняття та емпатійної взаємодії як базових умов розвитку міжособистісних стосунків. Окрему увагу приділено ролі сучасних методів реабілітації, слухопротезування та розвитку усного мовлення у розширенні комунікативних можливостей глухих людей. Зроблено висновок, що міжособистісна комунікація виступає не лише засобом обміну інформацією, а й психологічною основою формування повноцінних міжособистісних стосунків осіб з порушеннями слуху в соціальному просторі. Ефективна міжособистісна комунікація постає як складний багатовимірний процес, що набуває особливої значущості у взаємодії з особами з порушеннями слуху. Запропонований підхід акцентує увагу на необхідності усвідомленої присутності у комунікативному процесі, відкритості до взаємодії, подоланні комунікативних бар’єрів та формуванні позитивних міжособистісних стосунків з урахуванням індивідуального вибору людини з порушеннями слуху щодо шляхів соціальної інтеграції.